Gubacsot okozó atkák a körtén, II. rész
A dolgozat I. részében a körtéken élő, az Amerikai Egyesült Államokban és Közép-Európában elterjedt, de ritkán észlelt és gazdaságilag jelentéktelen fajról, a körtelevél-gubacsatkáról (Epitrimerus marginemtorquens) számoltunk be. Az általunk készített fényképekkel illusztráltuk a faj jellegzetes kárképét: a levél szélén (elsősorban a levél vállán), a levél felső oldala felé hajló keskeny levélsodratot, „pöndörödést”. A dolgozat jelen (II.) részében a minden földrészen elterjedt és rendszeresen előforduló körte-gubacsatkáról (Eriophyes pyri) gyűjtöttünk össze ismereteket. Gazdasági jelentőségéről megoszlanak a vélemények.
A körte-gubacsatka – Eriophyes pyri PAGENSTECHER 1857
Az Eriophyes nembe a világon mintegy 130-140 fajt sorolnak GBIF adatbázis szerint (elérés 2024.7.15.)
A PESI portál szerint Európában 84, Magyarországon 37 faj fordul elő.
Ripka, G. (2007) hazai irodalmi adatokon alapuló ellenőrző listájában mintegy 30 faj szerepel. Erre a nemre is érvényes az a megállapítás, hogy több – korábban ide sorolt – fajt más nemekbe soroltak át, egyes fajok pedig más nemekből kerültek ide.
Az Eriophyes fajok egy része szabadon élő/kóborló (az angol nyelvű szakirodalom a vagrant szót használja), másik részük gubacsot vagy erineumot okoz, változatos megjelenéssel. Az erineum az atkák táplálkozásának hatására kialakult molyhos, nemezszerű növényi szőrzet. Régebben ‘szőrgyep’-nek is nevezték. Az alábbiakban az általunk készített fényképek közül mutatunk 3 különböző típusba sorolt elváltozást.
![](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/01-1.jpg)
1. sz. belső kép: Egy gubacsos levél felső oldalának habitusa. A levéllemez alakja és mérete hasonló az egészséges levelekéhez, azonban a főér és az elsőrendű mellékerek szögleteiben 2-4 mm nagyságú, a felső oldal felé kidomborodó, szabálytalan, hosszúkás, sima felületű, lekerekített szőrtelen kiemelkedések találhatók.
2. sz. belső kép: Két felső oldali kiemelkedés nagyításban. A kitüremkedések fiatalon világoszöldek, az idősebbek részben vagy teljes felületükön megbarnulnak
3. sz. belső kép: A kidudorodásokkal szemben a levelek fonáki oldalán erineummal kitöltött horpadások, mélyedések helyezkednek el. A nemezt alkotó szőrök fiatalon fehéresek, az idősebbek vörösesbarnák, hosszúak, egyenesek vagy csak kissé görbültek, nem ágaznak el, csúcsuk hegyes. Az atkák a nemez védelmében a nedvdús ’tápláló szöveten’ szívogatnak.
4. sz. belső kép: A középér két oldalán az érszögletben elhelyezkedő gubacsok vertikális metszetét látjuk. A két felső oldali kitüremkedés között a középér-, azok külső széleinél pedig az elsőrendű erek koncentrikus körei találhatók.
![](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/02-1.jpg)
1. sz. belső kép: A levelek színén legfeljebb 15 mm-es szarvszerű gubacsok képződnek. A kis gubacsok kezdetben zöldek, később megvörösödnek. Előfordulásuk gyakran tömeges lehet
2. sz. belső kép: A gubacsok külső felületén ritkás, rövid, egyenes szőrök előfordulhatnak. A felülnézeti – közel kör/ovális alakú keresztmetszet (a keretezett részen) a gubacs hosszanti középső részén a legnagyobb átmérőjű.
3. sz. belső kép: Egy gubacsnak a levél fonákán található kör/ovális alakú nyílását mutatjuk, melyet hegyes végű, egyenes szőrökből álló – fiatal gubacsoknál fehéres, idősebb gubacsoknál barnuló – szőrkoszorú zár le. Ez a szőrkoszorú az atkák számára átjárható, de a nagyobb méretű ragadozókat távol tartja.
4. sz. belső kép: Egy gubacs alsó részének e levéllemezre merőleges, hosszirányú metszete látható. A gubacs belsejében hosszú, fehéres/áttetsző hegyes végű szőrszálak szövedéke található. Ezek a szőrszálak hosszabbak, mint a gubacs nyílását övező szőrszálak.
![](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/03-1.jpg)
1. sz. belső kép: A fertőzött levél felső oldalán többféle tünet is látható: • a levél szélén a felső oldal felé begöndörített, egyenetlen felületű, porcos tapintatú keskeny levélsodrat; • világoszöld, lapos, enyhén vastagodott kiemelkedések (alsó felületükön erineummal), • vékony rétegben elhelyezkedő nemez kidomborodó vagy besüppedő felső oldali foltokban fehér-rózsaszínes/lilás erineum. Budapest, 2020.07.09.
2. sz. belső kép: Egy felső oldali, besüppedő, erineummal fedett folt vertikális metszete. Budapest XI. 2024.04.07. A nemezes foltok előfordulhatnak a murvaleveleken és a levélnyeleken is, ahol a nemez a környezetéből kissé kiemelkedik – lásd a keretezett részen. A levél válla a bal alsó saroknál van: Budapest-Hűvösvölgy, 2016.04.29.
3. sz. belső kép: Egy levélfonák erineum-foltokkal. Az idősebb erineumok barna árnyalatúak. Budapest, 2020.07.09.
4. sz. belső kép: Egy fonáki erineum részlete erős nagyításban: A nemez hegyes végű, el nem ágazó, erősen görbült növényi szőrökből áll. Az atkák a levél epidermiszén, a szőrök között szívogatnak. Az új erineumok elsősorban a tavaszi időszakban találhatók. Budapest XI. 2024.04.07.
Az Eriophyes nemből a körték levelén a körte-gubacsatka – Eriophyes pyri a fentiektől jelentősen eltérő – himlőszerű -, lapos gubacsokat okoz.
Érdekes gubacsatka – gazdanövény kapcsolat mutatkozik a Magyarországon is élő himlőszerű gubacsokat okozó Eriophyes fajok és a rózsafélék (Rosaceae) családjának almaformák (Maloideae) alcsaládjának néhány vadon élő és termesztett faja között. Az alcsalád kizárólag olyan cserjékből és kis fákból állt, amelyek almaterméssel rendelkeznek. A rajtuk kifejlődő himlőszerű gubacsokat – (egy kivételével) az általunk készített felvételek alapján – egy összehasonlító képen mutatjuk be.
![](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/04-1.jpg)
1. sz. belső kép: Eriophyes crataegi CANESTRINI, 1890 Gazdanövény: egybibés galagonya – Crataegus monogyna (Forrás: https://www.gbif.org/occurrence/4885152633)
2. sz. belső kép: Eriophyes sorbi CANESTRINI, 1892 Gazdanövény: madárberkenye (Sorbus aucuparia, Mosonmagyaróvár, 2016.04.08.
3. sz. belső kép: Eriophyes orientalis (FOCKEU, 1892) A GBIF és a PESI internetes adatbázisok szerint ez az érvényes név, Ripka, G. (2007) szerint az Aceria orientalis FOCKEU, 1892) Gazdanövény: birs (Cydonia oblonga, Budapest, XI. 2016.04.11.
4. sz. belső kép: Eriophyes torminalis NALEPA, 1926 gazdanövény: barkócafa (Sorbus torminalis) Budapest – Hűvösvölgy, 2015.05.08.
Az egyik leggyakrabban termesztett gyümölcstermő növényünkön, a nemes almán is előfordulnak himlőszerű gubacsok, amelyet az alma gubacsatka – Eriophyes mali okoz.
![](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/05-2.jpg)
1., 3. sz. belső képek Fiatal gubacsok: Mosonmagyaróvár, 2012.05.05. A fiatal gubacsok világoszöldek, az idős gubacsok mindkét felülete és a belső szövetek is megbarnulnak.
2., 4. sz. belső képek: Idősebb gubacsok ugyanazon a fán: Mosonmagyaróvár, 2012.06.25.
Az alma gubacsatkát a parkokban és egyéb közterületi zöldfelületeken ültetett díszalmákon is megtaláltuk
![](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/06-1.jpg)
Az 1. sz. belső kép a díszalma levél-vállának felső oldalán csoportosan elhelyezkedő lapos, vörösesbarna gubacsait mutatja.
A 2. sz. belső kép a díszalmára jellemző szőrözött levélfonákon egy lapos, barna gubacs látható két ’kijárati’ nyílással. Az alsó nyílás mellett egy féregszerű fehér atka látható.
A befoglaló képet egy gubacsos levél alsó (adaxiális) oldaláról készítettük. Részlegesen eltávolítottuk egy gubacs és a mellette lévő egészséges levélrész alsó epidermiszét. A kép középtájékán az elbarnult szivacsos parenchima üregrendszere és benne néhány fehéres atka látható. A gubacsot még részben fedő epidermisz (balra) is károsodott. A gubacs melletti egészséges levélrész alsó epidermisze és szivacsos parenchimája (alul) zölden maradt.
A körte-gubacsatka nevezéktana:
A körte-gubacsatka szívogatásának hatására a körte levelein 2-3 mm nagyságú, mindkét oldalon kissé kidomborodó, kezdetben piros vagy sárga színű, majd zöld, később barnuló ún. ’himlő’ fejlődik ki. Erről a jellegzetes tünetről kapta másik társnevét a ’körtelevél-himlő’-t Bognár, S. – Huzián L.: (1979).
Az említett tüneteket számos külföldi irodalom apró hólyagoknak nevezi, ami a faj angol nyelvű elnevezésében is tükröződik. Széles körben használják a ’pear blister mite’, ’pearleaf blister mite’ neveket, melyek tükörfordítása a ’körte-hólyag atka’ vagy ’hólyagos körtelevél atka’ lehet, de előfordult még a ’ pear bud mite’ (körterügy-atka) név is.
Az ilyen alakú/szerkezetű gubacsokat több angol nyelvű irodalomban ’pockengall’-nak (himlőszerű gubacsnak) is nevezik. Mani, M.S. (1964) tipikus példaként említette jelen dolgozat témájául szolgáló Eriophies pyri-t és a dió szemölcsös gubacsatkáját, az Aceria tristriatus fajt.
Az utóbbiról az Agrofórum Online-on megjelent dolgozatunkat ITT olvashatja. Megjegyezzük, hogy hasonló szerkezetű gubacsa van a magyarországi faunára új, idegenhonos Aceria brachytarsus fajnak is, amelynek nincs magyar neve. Lásd ITT.
Németül a ’Birnenpockenmilbe’ elnevezést használják, amely megfelel a magyar ’körtehimlő atka’ névnek.
Szinonim neve: Phytoptus pyri Pagenstecher, 1857
Felhívjuk a figyelmet arra, hogy az interneten elérhető néhány magyar nyelvű ismeretterjesztő (szöveges/filmes) közösségi médiában az érvényes és a szinonim neveket hibásan (sokszor fajokat tévesztve) használják. Ennek oka egyrészt az, hogy a körtén gubacsokat okozó fajok genusok szerinti besorolása az idők során megváltozott (lásd még: a dolgozat I. részét). A hazai nevezéktani anomáliák másik oka lehet, hogy Farkas, H. (1966) az Eriophyes piri (sic!) fajon belül az alábbi alfajokat különítette el. A zárójelben az általa megadott gazdanövények nevei találhatók.
• ssp. mali (alma-fajok – Malus spp.)
• ssp. arianus (lisztes berkenye – Sorbus aria)
• ssp. torminalis (barkócafa – Sorbus torminalis)
• ssp. crataegi (cseregalagonya – Crataegus oxyacantha érv: Crataegus laevigata)
• ssp. sorbi (madárberkenye – Sorbus aucuparia)
• ssp. orientalis (birs – Cydonia vulgaris érv: Cydonia oblonga)
• ssp. aroniae (szirti madárbirs – Cotoneaster vulgaris: érv: Cotoneaster integerrimus)
• ssp. proprinqua (molyhos madárbirs – Cotoneaster tomentosa)
Külön említjük, hogy a dolgozat I. részében bemutatott körtelevél-gubacsatkát Eriophies piri (sic!) ssp. marginemtorquens alfajként említi. (Érvényes neve: Epitrimerus marginemtorquens)
A felsorolt alfaj-neveket számos szerző használta saját munkájában. Ezekről részletesen tájékozódhatunk Ripka, G. (2007) hazai irodalmi adatokon alapuló ellenőrző listájában.
Számos közelmúltban készült külföldi dolgozatban is ’visszaköszönnek’ ezek a ma már érvénytelen latin nevek.
Elterjedése:
CABI (1970) az alábbi országokat említi (változtatás nélküli lista)
Európa: Ausztria, Belgium, Csehország, Dánia, Finnország, Görögország, Hollandia, Írország, Jugoszlávia, Lengyelország, Magyarország, Málta, Nagy-Britannia, Németország, Norvégia, Olaszország, Portugália, Románia, Spanyolország, Svájc, Svédország, Szlovákia
Ázsia: Ciprus, Irán, Izrael, Libanon, Szaúd-Arábia, Szíria, Törökország
Ausztrália: Ausztrália, Új-Zéland
Észak-Amerika: Amerikai Egyesült Államok, Kanada
Dél-Amerika: Argentína, Bolívia, Brazília, Chile, Uruguay
A fentiek alapján a faj kozmopolitának tekinthető. Megjegyezzük, hogy egyes megnevezések (és területek) nem egyeznek a jelenleg érvényes geopolitikai helyzettel.)
Leírás: A kifejlett atkák teste megnyúlt, hengeres, fehéres. A nőstény 230 μ hosszú, 29 μ széles, a hím 180 μ hosszú, 30 μ széles Farkas, H. (1966). Ez a mérettartomány alig/nem észlelhető szabad szemmel. A megtermékenyített telelő nőstények vöröses árnyalatúak.
Gazdanövények: Ripka, G. (2007) a hazai irodalmi adatok alapján a Pyrus-nemből a termesztett körte -Pyrus communis, vadkörte – Pyrus pyraster, vastaggallyú körte – Prunus (sic! = Pyrus) nivalis fajokat és a szőnyegmadárbirs – Cotoneaster dammeri és barkócaberkenye – Sorbus torminalis fajokat közölte.
Bondareva L., Chumak P., Zavadska O. (2022) 2018-2020 időszakban a termesztett körte 24 fajtájának fertőzöttségi viszonyait vizsgálták május közepétől augusztus elejéig 4 alkalommal. Megállapították, hogy a legkevésbé károsított négy nyári fajta a „Williams Rouge Delbara”, „Williams summer”, „Ilyinka”, „Clapp’s Favorite”. Leginkább károsodott a termesztett körték három téli fajtája („Beurré Kyivskaya”, „Dekanka winter”, „Crymskaya winter”) és a fűzlevelű körte – Pyrus salicifolia Pall. A Pyrus communis összes többi fajtáját gyenge vagy közepes mértékű Eriophyes pyri-populáció jellemezte. Az összes vizsgált fajta levelének legjelentősebb károsodását július végén regisztrálták.
A kártevők és kórokozók gyűjteményes fényképezése (5K rendszer) keretében (2004-2024) több helyen, több körte-faj (kémiai növényvédelemben nem részesített) nagyon sok egyedét vizsgáltuk. A tüneteket elsősorban házikertekben termesztett ismeretlen fajtájú körtéken észleltük. A Budai Arborétumban azonban fertőzött kínai körtéket (Pyrus calleryana) találtunk, amelyekről több alkalommal is készítettünk fényképeket.
A „hímlős” fákról leveleket gyűjtöttünk makrofotók készítéséhez és elemzéséhez. A közelképeket focus stacking (fókuszsorozat) technikával készítettük.
A következő 1. sz. sematikus ábrán a levél vertikális metszetének szöveti felépítését mutatjuk be, hogy a növényi szövettanban kevésbé járatos Olvasók a cikk további részeiben említett szakszavakkal (pl. felső és alsó epidermisz, oszlopos és szivacsos parenchima, gázcserenyílás) jelölt szövetek és szervek elhelyezkedéséről tájékozódhassanak. Az eredeti angol nyelvű feliratokat magyar nyelvű megfelelőikkel helyettesítettük.
![](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/01_abra-1.jpg)
Az ábrán egy • hiposztomatikus levél metszetét látjuk, ahol a gázcserenyílások (sztómakomplex) a levél fonáki oldalán találhatók. A legtöbb szárazföldi kétszikű növény ebbe a típusba tartozik. További két típust különítünk el: ismerünk: • episztomatikus levelek – a víz színén úszó leveleknek csak a színi oldalán és • amfisztomatikus típus – a pázsitfüvek levelein mindkét oldalon találhatók a sztómakomplexek.
A szivacsos parenchima laza szerkezetű, a sejtek közötti üregrendszer a fotoszintézishez szükséges gázcserét és a párologtatást biztosítja (gázfázisú tér), egyben az atkák elsődleges élettere.
Életmódja – tünetek: Az évente kifejlődő nemzedékek száma pontosan nem ismert. Néhány korábbi hazai szakirodalmi forrás szerint ’általában’ (Bognár, S. – Huzián, L. 1979) illetve ’többnyire’ (Jermy, T. – Balázs, K. 1988-1996) 2 egybefolyó nemzedéke fejlődik. Számos további forrás a nemzedékszámot nem említi. A valós nemzedékszám tisztázatlansága vagy évjárattól is függő változékonysága miatt helyesebbnek véljük a néhány irodalomban alkalmazott ’több nemzedékes’ megjelölést.
Alazzazy, M. M. (2010) laboratóriumi körülmények között, 17 °C-on és 29 °C-on almarügyeken vizsgálta az Eriophyes pyri fejlődési idejét és reprodukciós viszonyait. 17°C-on 1 generáció 17 nap alatt fejlődött ki és az atkanépesség 14.31-szeresére szaporodott, míg 29 °C-on egy nemzedék kifejlődéséhez 23.4 napra volt szükség és a szaporodási ráta csak 4.06-szeres volt. 14 °C és 34 °C hőmérsékleteken az egyedek aktivitása csökkent, majd elpusztultak. Ennek alapján a faj felszaporodására a tavaszi időszak a kedvezőbb.
A hivatkozott dolgozatban leírt alma gazdanövény és az Eriophyes pyri gubacsatka kapcsolat alapján feltételezzük, hogy a kártevő a mai nevezéktan szerint az Eriophyes mali lehetett, ugyanis a körte-gubacsatka alma-fajokról nem ismeretes. A két gubacsatka közeli rokonsága azonban alkalmasnak látszik arra, hogy az életmódban, a hőmérséklettől függő fejlődési sebességben és a reprodukciós viszonyokban tapasztalt főbb tendenciákat a körtén élő Eriophyes pyri fajra is érvényesnek tekintsük. Ezt a véleményünket a helyszíni szemlék megfigyelései és a nagyszámú digitális fénykép vizuális elemzésére alapoztuk, amelyekről az alábbiakban számolunk be.
Nyár közepétől-végétől az utolsó nemzedék vöröses árnyalatú megtermékenyített nőstényei az elbarnult gubacsokból a rügyek pikkelylevelei közé húzódnak és ott – gyakran nagyobb számban (több száz is lehet) – csoportosan telelnek.
A tavaszi felmelegedés során a rügyek duzzadásával/fakadásával összhangban megszakad a megtermékenyített nőstények téli nyugalmi állapota. Ripka, G. (2020) szerint a rügyeket is károsítják.
Ritkán előforduló tünet, amikor a levélnyélen, illetve a virágszáron is fejlődnek gubacsok. Lásd ITT.
A körte-fajok botanikai tulajdonsága, hogy rügypattanáskor a pikkelylevelek közül kiemelkedő levélkezdemények a felső oldal felé szorosan göngyöltek és a középér két oldalán ’dupla’ sodratokat képeznek, amelyek kibomlásuk/kiterülésük során ’veszik fel’ a lemezszerű alakot lásd az alábbi 7. sz. képet.
![7. kép: A körte-gubacsatka kárképe egy kibomlatlan levélen. Gazdanövény: kínai körte - Pyrus calleriana, Budai Arborérum 2017.03.31. (a belső képek is)](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/07-1.jpg)
A befoglaló képen jól látható, hogy a még göngyölt állapotú levél fonákán szinte egymást érik az enyhén vöröses-sárgás gubacsok. Az új levelek göngyölt állapotban észlelt fertőzöttsége felveti annak lehetőségét, hogy a rügypikkelyek között telelő (még az előző évben) megtermékenyített nőstények már a rügyduzzadás során megfertőzik a levélkezdeményeket.
Az 1. sz belső kép egy éppen kiterült/kifeslett levél felső oldalát mutatja. A kb. 2 mm nagyságú lapos gubacsok elhelyezkedése jellegzetes mintázatot mutat. A gubacsok legnagyobb számban – szinte párhuzamos sorokba, sávokba rendeződve – a középér két oldalán találhatók, de a levél széleinél nincsenek ’himlők’. A középérhez közelebbi gubacsok nagyobbak, mint az attól távolabb elhelyezkedők.
A 2. sz. belső kép ugyanezen levél fonáki oldalának gubacsos részletét mutatja.
Fontos – tisztázatlan – kérdés az is, hogy az atkák hogyan jutnak a levél szövetébe?
Az atkák levélbe hatolásáról Quaintance, A. L. (1912) így írt: ’They bore small holes from the underside to the interior of the leaf, where they deposit their eggs’. Lefordítva: Ezek (az atkák) alulról apró lyukakat fúrnak a levél belsejébe, ahol lerakják petéiket.
Heriot, A.D. (1934) sajátos elméletet fogalmazott meg, amely a szájszerv alapján kizárja a ’fúrás’ lehetőségét, így a ’hólyag’ bejárati nyílás nélkül alakul ki, Mikroszkópos vizsgálataiban megfigyelte, hogy az atkák a gázcserenyílások sejtjeit irritálva azok nyílását kitágítják, a mezofillumban (értsd szivacsos parenchimában) pedig peterakásra alkalmas kis üreget okoznak. Elmélete szerint a nőstények a megnövekedett gázcserenyílásokon keresztül ide helyezik el a petéket.
Mani, M.S. (1964) feltételezése szerint az atkák a levélfonákon található gázcserenyílásokon át jutnak be a levél szövetébe. (Megjegyzés: a gázcserenyílások ajánlott, korszerű megnevezése sztómakomplex).
Fenti hipotézisek kapcsán kértem Dr. Ripka Gézát, az MTA doktora, címzetes egyetemi tanár, akarológus kutatót, hogy mondja el véleményét, amelyet az alábbiakban ismertetünk:
’A gubacsatkák, ill. levélatkák szájszerve nem alkalmas arra, hogy olyan méretű lyukat fúrjanak a levél epidermiszébe és az alatta lévő szövetekbe, amin egy kifejlett nőstény atka behatolhatna a levél szövetébe. A rendkívül vékony szúróserték a sejt közötti járatokba vagy a sejtekbe képesek behatolni. Az atka a szájszerv belső csatornáján keresztül szívja fel a növényi nedvet.
Sokkal inkább elképzelhető az, hogy a gázcsere-nyílásokon, esetleg más sebzéseken keresztül jutnak be a levél szövetébe. Az is elképzelhető, hogy a tojásokból kikelő parányi lárvák jutnak be legkönnyebben a gázcsere-nyílásokon keresztül a levél belső szöveteibe.’
2024-04.09.-től kezdődően Budapest XI. ker. egyik házikertjében kémiai növényvédelemben nem részesített ismeretlen fajtájú nemes körtéről több alkalommal „himlős’ leveleket gyűjtöttük, hogy a gubacsok mindkét oldaláról és kétirányú metszeteiről közelképeket készítsünk, így rögzítve a külső és belső változásokat. A 8-18. számú képek a hivatkozott fáról készültek, ezért a képek alatt csak a mintavétel és fényképezés dátumát tüntettük fel.
Az alábbiakban látható sok kép bemutatásával az volt a célunk, hogy a dolgozatot olvasók számára láthatóvá váljanak a körte-gubacsatkával kapcsolatos rejtett jelenségek, folyamatok pillanatképei, amelyek kicsinységük miatt szabad szemmel nem észlelhetők, vagy a róluk szóló ismeretek eddig csak leírások és rajzok formájában álltak rendelkezésre. Az összehasonlító képek alkalmazását tartjuk az időbeni változások láthatóvá tétele leghatékonyabb módszerének.
![8. kép: Világoszöld gubacsok egy nemrég kibomlott levél felső oldalán. 2024.04.09.](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/08.jpg)
![9. kép: Egy gubacs fonáki oldala a jellegzetes nyílásokkal. 2024.04.09.](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/09.jpg)
A gubacs alsó felületén még nem jelentek meg a sejt és szövetpusztulás barnuló foltjai. A gubacson látható nyílásokat kissé világosabb udvar veszi körül. A keretezett – sokkal erősebb nagyítású (lásd az erek vastagságán) – képrészen véleményünk szerint a gubacsatka fehéres petéi láthatók, de feltételezésünk igazolásához további vizsgálatok szükségesek.
![10. kép: Egy fiatal gubacs fonáki oldalának levélsíkkal párhuzamos metszete. 2024.04.09.](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/10.jpg)
A gubacs fonáki oldalának egy részéről eltávolítottuk az epidermiszt. A metszett felületen láthatóvá vált a szivacsos parenchima párás levegővel teli üregrendszere, ahol egy onnan kivezető ’nyílást’ is elmetszettünk. Kissé feljebb, a sértetlen epidermiszen egy másik nyílás is látható (mindkettő fehér vonallal jelölve)
![11. kép: A gubacs szivacsos parenchimájának (előző kép) részlete. 2024.04.09.](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/11.jpg)
A szivacsos parenchima szemmel láthatóan még nem károsodott, ami a gubacsban lévő atkák alacsonyabb egyedszámával és a rövidebb károsítási időtartammal lehet összefüggésben. Megjegyezzük, hogy az ekkor készített preparátumokban a fényképezése során nem láttunk atkákat.
![12. kép: Gubacsok vertikális metszetei eredeti helyzetben. 2024.04.09.](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/12.jpg)
A fiatal levelek nedvdús szövetei, az epidermisz hajlékonysága nehezítették a gubacsok ’legvastagabb’ részeinél a levéllemezre merőleges metszetek készítését. A gubacsok szöveteiben nem találtunk szövetkárosodásra utaló elszíneződést.
![13. kép: A körte-gubacsatka enyhén domborodó gubacsai a levél felső (adaxiális) felületén. 2024.04.19.](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/13.jpg)
A gubacsok elhelyezkedése gyakran nem követi a tipikus ’sávos” mintázatot, hanem – erősebb fertőzésnél – a levél minden részén, így a széleinél is megtalálhatók. Balás, G. – Sáringer, Gy.(1982) szerint a gubacsok száma levelenként több száz is lehet. A tavaszi, enyhe időjárásban jelentek meg legnagyobb számban az új gubacsok, amit mi is tapasztaltunk.
![14. kép: A körte-gubacsatka enyhén domborodó gubacsai a levél felső (adaxiális) felületén](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/14.jpg)
1. sz. belső kép: 2024.04.19. A fiatal gubacsok világoszöldek, felületük egyenetlen, sima, „lyuk” nélküli.
2. sz. belső kép: 2024.05.26. Az idősebb gubacsok belsejében élő atkák táplálkozásának hatására a felső epidermisz barnulása látható. A felületen több apró, besüppedő, kör alakú nyílást is találtunk. A lyukak kialakulásának módja nem ismert, de azt vélelmezzük, hogy az atkák hosszabb időn át tartó táplálkozása okozta szövetkárosítással lehet szoros összefüggésben, ugyanis az egészséges levélrészeken és a még fiatal gubacsok felső oldalán ilyen lyukakat nem találtunk. (8. és 14. sz. képek)
![15. kép: A körte-gubacsatka enyhén domborodó gubacsai a levél alsó (abaxiális) felületén](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/15.jpg)
1. sz. belső kép: 2024.04.19. A gubacsok levélfonáki oldalán a barnuló foltok már április közepén megjelentek. Az alsó epidermisz felett helyezkedik el a laza, sejtek közötti, gázfázisú üregrendszert tartalmazó szivacsos parenchima, amelyben az atkák élnek. A táplálkozás sejt- és szövetromboló hatása az alsó epidermiszen – a közelség okán – előbb jelentkezik, mint az oszlopos parenchima felett távolabb elhelyezkedő felső epidermiszen.
2. sz. belső kép: 2024.05.26. Az idősebb gubacsok fonáki oldala erősen barnul. A képen a gubacs egyik nyílásából kimászó atka látható.
A gubacsok elhagyása jelzi, hogy a károsodott szövetek már nem alkalmasak a további táplálkozásra és szaporodásra, ezért az atkák a fiatal leveleken keresnek maguknak megfelelő helyet. Nem ismerjük, hogy a gubacsokon keletkező nyílások száma mitől függ, de valószínűleg szerepet játszik a gubacsban élő atkanépesség egyedszáma.
Az ízeltlábúak gubacsaiból a felszínre nyíló ’kijáratok’ teszik lehetővé az egyedek terjedését, új élőhely keresését, a szaporodást vagy az áttelelést. pl. lásd ITT és ITT.
![16. kép: A körte-gubacsatka gubacsainak levélsíkkal párhuzamos metszete a levél felső (adaxiális) felületén](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/16.jpg)
A metszet készítése során a gubacsról eltávolítottuk a felső epidermiszt és az alatta elhelyezkedő oszlopos parenchimát, ezáltal láthatóvá vált a sejtek közötti üregrendszert is magába foglaló szivacsos parenchima. A fényképezés során az atkák a metszett felületre kimásztak, majd a laza szövet járataiban ismételten elbújtak.
1. sz. belső kép: 2024.04.19. A metszeten látható, hogy a fiatal gubacs szivacsos parenchimája még zöld, de az atkák szívogatásának hatására a kisebb mértékű barnulás, szövetkárosodás már látható. (Vesd össze a 10. és 11. sz képekkel)
2. sz. belső kép: 2024.05.26. A metszet a szivacsos parenchima súlyos károsodását mutatja, a gubacs belseje teljesen elbarnult, elfeketedett. Hasonló módon számos idős gubacsot is felnyitottunk, de a metszetek felületére kimászó atkákat csak néhány esetben láttunk.
![17. kép: Három gubacsos levélrészlet vertikális metszete. 2024.04.19.](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/17.jpg)
A képen fiatal levelek gubacsainak levéllemezre merőleges metszetei láthatók. A metszetek finomszerkezetéről – a megfelelő eszközök hiánya miatt – nem tudtunk részletesebb képet készíteni, de a felvételek alkalmasnak tűnnek az alábbi néhány következtetés levonására:
• a fiatal, de fejlett, nagyobb méretű gubacsok levéllemezre merőlegesen mért ’vastagsága’ maximum 2-2.9 X vastagabb, mint a levéllemez. A magánosan álló gubacsoknál a ’legvastagabb’ rész a gubacsok középső részeinél helyezkedtek el és a szélek felé haladva ’belesimultak’ az egészséges levéllemezbe, ezért a metszeteken orsó (két végén elvékonyodó) alakúaknak látszanak. Megjegyezzük, hogy az interneten elérhető képeken látunk olyan gubacsokat is, ahol a gubacs széle és az egészséges levélrész találkozása ettől eltérő markáns ’magassági’ különbséget mutatott.
• a nagyon fiatal, kisebb, gubacsok jelenlétét gyakran csak a felső és az alsó epidermisz színének és a levélfelszín ’mikrodomborzatának’ a környezetéhez viszonyított eltérése jelezte, a ’vastagságbeli’ méretkülönbség nagyon kicsi. A fiatal gubacsok metszeteinek készítését a szövetek ’puhasága’ összenyomhatósága nehezítette.
• a fejlett gubacsok felülnézeti alakja gyakran ovális, hosszúkás. A felülnézeti méretek megadásánál az irodalomban elérhető méretekre – 2-3 mm – hagyatkozunk, ugyanis számos nagyobb elváltozásról nem lehetett megállapítani, hogy nem több közeli gubacs összenövéséből állnak-e. Ezt a bizonytalanságot tovább erősíti az idősebb gubacsokon látható kijárati nyílások változatos száma is (Lásd a 9., 14.-15. sz. képeket és a kapcsolódó leírást)
• a képeken a gubacsok felső oldala zöld, míg az alsó felületeken minden esetben találtunk világosabb/sötétebb barnás elszíneződést.
• a metszetek jól mutatják, hogy a leginkább károsodott részek az alsó epidermisz felett elhelyezkedő, levegős szivacsos parenchimában találhatók. A szívogatás a sejtek és a szövetek barnulását és a sejtközötti finom üregrendszer egyes részeinek összeolvadását és nagyobb üregek kialakulását is okozta. Szerencsések voltunk középső metszet fényképezésénél, mert a preparátumra fókuszálás közben a szivacsos parenchimában megjelent 3 atkát is sikerült megörökíteni.
Nagyszámú gubacs esetén a levél gázcseréje, a párologtatás és az asszimiláció hatékonysága is csökken.
![18. kép: A körte-gubacsatka megbarnult gubacsai egy levél felső és alsó felületén. 2024.05.26.](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/18.jpg)
Az 1. és 2. sz. belső képek ugyanazt a levelet mutatják két nézetben, felül a levél színe, alul a fonáki oldal látható. Az egyes gubacsok ’azonosítását’ segítendő a levél vállánál és a levél csúcsánál található gubacsok két nézetét egy-egy fehér függőleges vonallal kötöttük össze.
A nagyobb méretű, idősebb gubacsok mindkét felülete már megbarnult, viszonylag kevés fiatal, még világoszöld, kisebb méretű gubacsot láthatunk. Az előző képekhez kapcsolódó magyarázatokkal együtt ez a kép is bizonyítja, hogy az atkák fejlődésére és az újabb gubacsok indukálására a mérsékelten meleg tavaszi időjárás a kedvezőbb. Az elfeketedő gubacsokat az atkák elhagyják és ugyanazon a levélen, vagy a hajtáson felfelé mászva fiatalabb leveleket keresnek. A ’felszínen’ tartózkodó atkákat a légáramlatok könnyen lesodorhatják a növény felületéről.
A gubacsatkák természetes módon, passzív úton, rendszerint széllel terjednek. Schliesske (1989) in Ripka, G. (2009).
A körte-gubacsatka nyári melegben, széllel történő terjedése (különös tekintettel az atkák kis méretére és a gubacs párás belsejéhez ’igazodó’ kültakaróra) a kiszáradás miatt valószínűleg ritkán sikeres.
![19. kép: A körte-gubacsatka megbarnult gubacsai egy levél felső és alsó felületén. Gazdanövény: nemes körte - Pyrus communis ismeretlen fajtája. Mosonmagyaróvár, egy házikertben, 2012.06.08.](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/19.jpg)
Június végétől a körtéken nem találtunk új gubacsokat. Az irodalmi források szerint a nyár második felében az elfeketedett gubacsokat elhagyó atkák a telelési helyükre a körterügyekbe húzódnak.
![20. kép: A körte-gubacsatka megbarnult gubacsai egy levél felső oldalán. Gazdanövény: kínai körte - Pyrus calleryana. Budai Arborétum, 2017.07.28.](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/20.jpg)
Nagy gubacssűrűségű levélrészeken foltos levélszáradások is bekövetkeznek 2. sz. belső képen nagyítva. Az 1. sz. belső kép részletesebben mutatja a vadkörte-törpemoly (Stigmella pyri) aknáját. A faj két nemzedékes, zöld hernyója nyáron (VI-VII.) és ősszel (IX-X.) aknázik.
A közösségi médiában gyakran említik, hogy a körte-gubacsatka kárképe összetéveszthető a körtevarasodást okozó gomba a (Venturia pyrina) kórképével. Véleményünk szerint ezek a tünetek olyan mértékben különbözőek, hogy az összetévesztés lehetősége kizárt. Állításunk bizonyítására azokból a felvételekből mutatunk be néhányat, amelyeket Budapest XI. kerület egyik házikertjének körtefáján a körte-gubacsatka tüneteinek fényképezése során készítettünk.
![21. kép: A körtevarasodás levéltünete. Gazdanövény: nemes körte - Pyrus communis ismeretlen fajtája. Budapest XI. egy házikertben](https://agroforum.hu/assets/uploads/2024/07/21.jpg)
Az 1. és 2. sz. belső képek készültek 2024.04.19. Felhólyagosodó levél színe és fonáka, a felszínen sötétbarna, bársonyos konídiumtartó gyeppel, elhaló foltokkal.
A 3. sz. belső kép készült 2024.05.26. Kisebb, közel kör alakú sötétbarna konídiumtartó-gyepek egy levél fonákán.
A 4. sz. belső kép készült 2024.05.26. Egy konídiumtartó-gyep részlete erős nagyításban.
Gazdasági jelentőség – védekezés:
A körte-gubacsatka gazdasági jelentőségéről megoszlanak a vélemények.
A gubacsok gyakran a körtefa csak egy-egy ágának több-kevesebb levelén fordulnak elő. Fényképezéseink során nem láttunk olyan körtefát, amelynek lombozata egyöntetűen fertőzött lett volna. A gubacsosodással összefüggő korai levélhullást sehol sem tapasztaltunk, bár egyes irodalmak ezt megemlítik Bognár, S. – Huzián L. (1979), Jermy, T. – Balázs, K. (1988-1996).
A gubacsokban szívogató atkák tápanyagokat vonnak el a levelektől, sejt és szövetsérülést okoznak, csökkentik a levelek asszimiláló felületét, de az okozott kár nehezen számszerűsíthető.
A nagyméretű fákon a korona alsó részén elszórtan megjelenő gubacsok nem okoznak érdemi károsodást.
A faiskolai oltványok és a fiatal fák a tömegesen megjelenő gubacsok miatt visszamaradhatnak a növekedésben.
Néhány megelőző tanács:
• Szemzőhajtásokat és oltóvesszőket fertőzésmentes fákról szedjünk.
• Ne vásároljunk gubacsos levelű (konténeres, földlabdás) körte csemetét. A szabad gyökerű (őszi ültetésű) csemetéken általában már nem találunk levelet.
• Házikertekben lombfakadás után leszedegethetjük a gubacsos leveleket, megelőzhetjük a gubacsokból kimászó egyedek által okozott további fertőzést.
Ismereteink szerint – kifejezetten – a körte-gubacsatka ellen eddig nem volt szükség védekezésre.
A gyümölcséért termesztett körték eredményes-gazdaságos termesztéséhez nem nélkülözhetjük a kémiai növényvédelmet. A szokásos növényvédelmi technológiákban a károsítók között a körte-gubacsatkát csak futólag említik.
A körtefákon az atkák elleni védekezés szükségességét az előző tenyészidőszak atkafertőzése és a nyugalmi időszakban, a téli rügyvizsgálat alapján lehet eldönteni. Ajánljuk ennek a vizsgálatnak az elvégzését, bár tudjuk, hogy a legtöbb helyen ennek nincsenek meg a személyi és a tárgyi feltétekei.
Nyugalmi állapotban (lombhullás után ősszel és tavasszal is elvégezhető) lemosó permetezésre kálcium-poliszulfid + növényi olaj tartalmú készítmények használhatók pl. NEVIKÉN olajos lemosó permetezőszer. Ez a készítmény VEKTAFID S olajos lemosó permetezőszer néven is forgalomban van.
Erős fertőzés esetén rügypattanáskor, egérfüles, illetve kisleveles állapotban a Vektafid A rovarölő permetezőszert érdemes kipróbálni.
Mindegyik említett készítmény szabad forgalmú (III.kategóriás), 2027.12.30.-ig forgalmazhatók.
A gubacsokban zártan élő atkák csak felszívódó vagy transzlamináris vegyszerekkel pusztíthatók el. Az ENIR adatbázis (2024.07.23.) a gubacsatkák ellen a körtében engedélyezett készítmény nem található.
A korábban javasolt Vertimec Pro, Flumite, Nissorun, Vektafid R készítmények engedélyét visszavonták.
Néhány olyan külföldi tanulmányt találtunk, amelyekben a körte-gubacsatkák ellen a levelek felszínén élő takácsatkákkal szemben használatos készítmények hatékonyságát vizsgálták. A forrásokat szándékosan nem közöljük, mert nem szeretnénk ’fekete’ technológiák kialakításában és terjesztésében közreműködni.
A Felhasználóknak javasoljuk a védekezéshez ajánlott készítmények engedélyokiratának elolvasását. Az ENIR a Magyarországon engedélyezett növényvédő szerek hivatalos adatbázisa ITT érhető el. A kezdőlapon a szűrési feltételeket lehet megadni.
A készítmények adatlapjai 4 lépésben érhetők el:
1. A ’Növényvédő szer neve:’ (felülről a 3. sor) írja be a készítmény nevét
2. Kattintson a szűkítési szempontok listája alatt látható ’KERESÉS’ gombra
3. Kattintson az alul megjelenő találati lista megfelelő sorának elején látható ’Kiválaszt’ gombra. (Az egyes sorokban további információk is láthatók)
4. A megjelenő ’Törzskönyv’ lapon részletes adatok vannak feltüntetve. A lap alsó részén a készítményhez eddig kiadott engedélyek, módosítások (a készítmény ’élettörténetének’ dokumentumai) listája található. A kiválasztott dokumentumra kattintva az irat azonnal olvasható.
A felhasznált fényképek a kártevők gyűjteményes fényképezése során (5K rendszer) készültek, az egyéb források a képek alatt kerültek megnevezésre.
Köszönetnyilvánítás:
Köszönettel tartozom Dr. Ripka Gézának, az MTA doktora, címzetes egyetemi tanár, akarológus kutatónak, akitől értékes információkat kaptam a dolgozat szempontjából fontos kérdés tisztázásához.
Felhasznált irodalom:
- Alazzazy, M. M. (2010): Biological aspects of pear bud mite Eriophyes pyri (Pagenstecher) (Acari: Eriophidae) under different temperatures in Egypt, J. Plant Protection and Pathology, Mansoura Univ., Vol.1(9): 675 – 680,
- Balás, G. – Sáringer, Gy. (1982): Kertészeti kártevők Akadémiai Kiadó, Budapest
- Bognár, S. – Huzián, L. (1979): Növényvédelmi állattan, Mezőgazdasági Kiadó, Budapest
- Bondareva L., Chumak P., Zavadska O. (2022): Degree of damage of pear varieties (Pyrus communis l.) and control Eriophyes pyri Pgst. (Acari: Eriophyoidea) in the Fomin Botanical garden, Biological Systems: Theory and Innovation, 2022 Issue:1-2 Volume:13 Page
- CABI, 1970: Distribution Maps of Plant Pests (nyomtatásban: 1970, online: 2005) (hozzáférés: 2024.07.08.)
- Jermy, T. – Balázs, K. (1988-1996): A növényvédelmi állattan kézikönyve I-VI. kötet Akadémiai Kiadó, Budapest 1988-96.
- Farkas, H. (1966): Gubacsatkák – Eriophyidae. In: Fauna Hungariae: 81(18). (Gall Mites – Eriophyidae. In Animals of Hungary). Akadémiai Kiadó, Budapest, pp. 1–164.
- Heriot, A.D. (1934): Notes on the blister made by Eriophyes pyri Nal., Proceedings of the Entomological Society of British Columbia, 1934, 41-42 p. internet: ITT.
- Mani, M.S. (1964): Ecology of Plant Galls, Springer Science+Business Media Dordrecht 1964
- Moesz, G. (1938): Magyarország gubacsai. – Kir. Magyar Természettudományi Társulat, Budapest, 110 pp.
- Quaintance, A. L. (1912): The leaf blister mite, Unites States Department of Agriculture, Bureau of Entomology Circular No. 154.
- Ripka G. 2007: Checklist of the eriophyoid mite fauna of Hungary (Acari: Prostigmata: Eriophyoidea). – Acta Phytopathologica et Entomologica Hungarica 42: 59–142. https://doi.org/10.1556/APhyt.42.2007.1.7
- Ripka, G. (2009): Növényvédelmi akarológia. Budapest, Agroinform Kiadó.
- Ripka Géza (2020): Erdei fa- és cserjefajok gubacsatkái (Acari: Eriophyoidea). Erdészettudományi Közlemények 10(2): 83-95.o. DOI: 10.17164/EK.2020.007